ПОРІВНЯЛЬНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ РІЗНИХ СТРАТЕГІЙ ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ - Толок I.V.; Банзак G.V.; Лєнков E.S.; Возікова L.M. (Збірник наукових праць Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, 2020)
Характерною особливістю складних технічних об’єктів спеціального призначення є наявність в їх складі великої кількості (десятки, сотні тисяч) різнотипних комплектуючих елементів, які мають різний рівень надійності, різні закономірності процесів їх зносу і старіння. Ця особливість вимагає більш тонкого підходу до організації і планування ТО в процесі їх експлуатації. Проблема полягає в тому, що при розробці таких об’єктів всі питання, пов’язані з ремонтопридатністю і технічним обслуговуванням повинні вирішуватися вже на ранніх етапах проектування об’єкта. Якщо не передбачити заздалегідь необхідні апаратні і програмні засоби вбудованого контролю технічного стану (ТС) об’єкта, що не розробити і не "вбудувати" в об’єкт технологію проведення ТО, то реалізувати в майбутньому можливий виграш в безвідмовності об’єкта за рахунок проведення ТО не вдасться. Оскільки всі ці питання повинні вирішуватися на етапі створення об’єкта (коли об’єкта ще немає), необхідні математичні моделі процесу ТО, за допомогою яких можна було б прорахувати можливий виграш в рівні безвідмовності об’єкта за рахунок проведення ТО, оцінити необхідні для цього вартісні витрати. Потім на підставі таких розрахунків прийняти рішення про необхідність проведення ТО для даного типу об’єктів і, якщо таке рішення прийнято, розробити структуру системи ТО, вибрати найбільш прийнятну стратегію ТО, визначити її оптимальні параметри. У статті показано, що оптимальні параметри різних стратегій ТО істотно залежать як від надійно-вартісної структури об’єкта, так і від заданого вимоги до рівня безвідмовності об’єкта. Чим більше задане значення, тим більша кількість обслуговуваних елементів має включатися в оптимальну стратегію ТО. Також доведено, що ефективність різних стратегій ТО істотно залежить від надійно-вартісної структури об’єкта. Якщо розподіл вартості елементів, що відновлюються (в тому числі і обслуговуються) близько корелюється з розподілом їх показників безвідмовності, відмінність в ефективності різних стратегій ТО скорочується. Це добре видно на прикладі об’єкта Test-2, для якого найменш надійні елементи одночасно є і найбільш дорогими.